Täällä on kamalan pehmeää maata. Tue se hyvin.
Täällä on kuin olisi lehmän mahassa.
Hopeisen lehmän, joka maksaa minun karjatilani.
Sinun karjatilasi.
Se on kuin nainen. Et muusta puhukaan.
Sillä välin se vie kaikki rahasi.
Ja sinä tuhlaat kaikki rahasi viskiin.
Mutta sinulle tulee minua kohta ikävä.
Victor?
Pomo.
Pomo, Victor on hävinnyt.
- Miten niin "hävinnyt"? - Kaivoimme malmia.
Tiedän, ettei hän voinut päästä ohitseni.
Mutta nyt hän on hävinnyt.
Jumalauta.
Juan. Missä sinä olet?
Released on www.Danishbits.org
HYLKÄYS
CHANGIN KAUPPA
Niin monet lähtevät.
Hylkäävätkö kaikki meidät?
Eivät, Fu Yien. He lähtevät, koska kaivos on suljettu.
Ehkä me tarvitsemme toisen nimen.
- Ehkä se ei ollut paras valinta. - Ehkä ei.
Poika...
Juan Pedilla, olet katsellut tuota hattua jo kuukauden. Päätä jo, ostatko sen.
- Minulla ei ole varaa. - Osta se luotolla. Maksa myöhemmin.
Ei luottoa.
Stan Kelton on lähdössä. Hän lastaa vankkureitaan.
Stan myös? Nyt kaupungissa ei ole edes seppää.
Tästä tulee lopulta aavekaupunki, jos sitä kaivosta ei avata taas.
Jos kaikki lähtevät, kuka meiltä ostaa?
Ei kukaan. Ja me palaamme Kiinaan.
Voit palata Kiinaan vain opettelemalla uimaan.
Mitä l Ching sanoo?
"Odota suuren valloittajan saapumista."
Kaivos ei pysy suljettuna. Sen malmi tuottaa sata unssia tonnilta.
- Kaksi sataa, ystäväni. - Kaksi sataa?
Kukaan ei jätä sellaisia rikkauksia.
Ei kukaan.
Jos olisit nähnyt, mitä minä näin, voisit jättää.
- Et ole oikeastaan kertonut, mitä näit. - En nähnyt mitään.
Mutta se oli pahempaa kuin mikään, minkä olen nähnyt.
Ethän sinäkin mieti poismuuttoa?
En voi tehdä niin. Menettäisin kaiken, kuten sinäkin.
- Kuten me kaikki. - Kuulkaa. Se koskee kaivosta.
Kaivoksen omistaja on tulossa. Philadelphiasta asti.
Hän sanoo: "Kaivoksen vähäinen voitto ei hyväksyttävissä."
"Etenen kiireellä."
"Otan asiat omiin käsiini. Allekirjoitus, Hiram Gummer."
Siinähän oikein kunnon nimi.
Mutta veikkaan, että hän hoitelee tämän jutun kuin jänistä kyydissä. Takuulla.
Vaunut ovat tulossa.
Tecopa. Neiti Christine. Vaunut ovat tulossa.
- Miltähän hän näyttää? - Hän on varmaan lihava.
Rikkaat ovat aina lihavia.
- Onko siellä ketään? - Se on täynnä matkatavaroita.
- Jo on aikakin. - Niinpä on.
- Päästäkää minut sisään. - En malta odottaa täältä lähtöä.
Kukaan ei tullut ulos.
Herra Hiram Gummer?
Minä olen hän.
Olen Tsang Pyong Lien. Pyong Chang.
Tässä on kauppani.
- Ette ole kovin lihava. - Vaiti.
Teillä on varmaan tarpeeksi rahaa polttaa märkä muuli.
Olen Christine Lord, paikallisen hotellin omistajatar.
Ja sievempi kuin Fifth Avenue keväällä.
- Tervetuloa Hylkäykseen. - Osuva nimi.
Tahdon tavata Andrew Beckwithin. Hän ei ole vastannut viesteihini.
- Haluan puhua hänelle hetimmiten. - Se voi olla vaikeaa.
- Miksi? Missä hän on? - Viimeisissä vaunuissa pois täältä.
- Miten mainiota. Viimeisissä? - Liian vähän matkustajia.
Kaivos suljettiin monta viikkoa sitten. Siksihän te olette täällä?
Kaivos suljettiin? Minusta tuntuu, etten ole saanut olennaisia tietoja.
Ette tiedä, mitä kaivoksessa tapahtuu?
17 kaivosmiestä kuoli yhtenä päivänä. Työmiehet hylkäsivät sen.
Mitä ihmettä tapahtui?
- Kukaan ei tiedä. - Miksi puhutte arvoituksia?
- Vain Juan Pedilla tietää. - Sitten tapaan hänet välittömästi.
Hän on ratsastamassa maillaan. Hän palannee pian. Olkaa hyvä.
Teitä varmaan väsyttää. Antakaa minun viedä teidät hotelliin.
Hyvä on. Tulkaa, tarvitsen kantoapua.
Tässä on pankkimme. Suljettu tietenkin.
Sepän paja on myös suljettu. Sekä postitoimisto.
Suljettu. Varsin vilkas metropoli.
- "Suuri valloittaja". - Tässä on hotellini. Tervetuloa.
Tänne näin.
Vaikuttava asevarasto. Oletteko keräilijä?
Kaivosmiehet tulivat länteen rikastumaan.
Kun tuli laskun maksamisen aika, monilla heistä oli enää tuliaseensa.
- Nyt kerään maksut päivittäin. - Höpsistä. Pankaa ne piikkiin.
Miehenne on varsin röyhkeä.
Tecopa ei ole "mieheni". Hän on ystäväni.
- Tämähän on teltta. - Olette huomiokykyinen. Minkä haluatte?
Tämän tässä.
Mainiota. Mihin aikaan on lounas?
Koska kaivoksen huoltovaunut eivät kulje, ruokalistamme on vähän suppea.
Voisin laittaa teille padallisen papuja.
Höpsistä. Onhan teillä jauhoja, melassia ja inkivääriä?
Haluaisin inkiväärikakun. Kyllä, se maittaisi mukavasti.
Haluatko, että kuristan hänet?
En, me tarvitsemme häntä.
Miellyttävää musiikkia ja oiva ateria. Minkä haluaisin päättää aperitiivilla.
Niin kai me kaikki?
Haluaisitko viimeisen inkiväärikakun viipaleen?
Kyllä.
Hae sitten sinisestä kangaslaukustani pullollinen persikkabrandyä.
Kyllä.
- Mitä inkiväärikakulle tapahtui? - Minä tietenkin söin sen.
- Mutta sanoitte... - Neuvo, nuori mies.
Kaikkia voi käyttää hyväkseen, ja jos voit, käytä.
- Hirveä neuvo lapselle. - Hänen täytyy oppia maailman tavoille.
Vakuutan teille, että hän osaa ne.
Juan on täällä. Hän on kaupassa.
Juan Pedilla, kaivosmies.
Ei kaivosta ole louhittu tyhjiin. Ei lainkaan.
Siellä on paljon enemmän hopeaa. Kukaan ei vain halua hakea sitä.
Seitsemän menee sinne onnettomuuden jälkeen. Kukaan ei palaa.
Esi-isäni puhuivat henkipedoista, jotka asuvat vuorten uumenissa.
Maan uumenien pedoista. Sokeita kaikelle paitsi tappamiselle.
Oletteko te Kaikki menneet järjiltänne?
Kootkaa jäljellä olevat kaivosmiehet, etsikää se, mikä tätä tekee...
Ja pistäkää siihen enemmän reikiä kuin kaalinlehteen tulee raesateella.
Tismalleen.
Kaupungin pohjoispuolella on kaivosmiesleiri. Voin pyytää heitä.
Mutta he eivät palaa, ellette maksa heille. Ehkä jopa tuplapalkkaa.
- Maksa? Jotta he palaavat töihin? - Minä vain sanon, että he pelkäävät.
Hyvä on. Varmistaakseni, ettei moinen huligaaniremmi tuhlaa varantojani,
minä tulen mukaanne aamuvarhain.
Nyt puhutte asiaa. Millaisen pyssyn toitte? Se on takuulla iso ja komea.
En omista tuliasetta.
Niin?
Tämä on villiä länttä. Ettekö lue tusinaromaaneja?
Jos näkee pahiksen, se pitää pöläyttää.
Hevosenne on valmis.
Huomenta.
Sinne on rankka päivämatka hyvin karun maaston halki.
Tämä on maastopyörä. Hevonen saa kantaa varusteeni. Matkaan.
Teiden kunto on surkea.
Ei, haluaisin...
Ehkä vain... Kiitos. Oikein hyvä.
En ole ollut hevosen selässä sitten kuudennen syntymäpäiväni.
Oikeastaan se oli kameli.
Tämä on teille. Tämä on villiä länttä. Ei pidä kulkea ilman asetta.
Eipä niin.
Kiitos, poika.
Luuletko todella, että hän on "suuri valloittaja"?
Jos hän ratsastaa paremmin kamelilla.
Eipä arvostella vielä. Hän on ainoa mahdollisuutemme.
Terve, miehet.
- Tässäkö on armeijamme? - He olivat ainoat halukkaat.
Sitä parempi. Ei tarvitse tuhlata rahaa pelkureihin.
Miehet, tässä on patrón, Hiram Gummer.
Tässä ovat Walterin veljekset, Brick ja Stony.
- Tässä on Big Horse Johnson. - Herra Johnson.
Ja tässä on Soggy.
Niinpä.
VIIMEISEN TAALAN KAIVOS
Sisään vain.
- Entä sitten? - Ilmoitatte minulle.
Hyvä on.
Koska kukaan teistä ei omaa riittäviä johtajuustaitoja,
valvon tätä yritystä itse.
- Odottakaa. - Tuo oli jefe, esimiehemme.
Hattuni.
Tässä. Hän ei tarvitse sitä.
Kokeile sitä.
Kiitos.
Tässä on kaivoksen pää, missä Victor oli.
Olemme yhä hengissä.
Se, mikä hyökkäsi kimppuunne, näyttää lähteneen.
Julistan tämän kaivoksen turvalliseksi.
- Hemmetin oikein. - Siellä on vain aaveita.
Heille ei tarvitse maksaa palkkaa.
Rukoilen, että olemme oikeassa.
Aurinko alkaa laskea. Kannattaisi leiriytyä.
Emme voi leiriytyä tänne.
Tarvitsen puita.
Se on parempi ryhdille.
Hitto. Aiotko alkaa kiduttaa tuota soitinta?
Se auttaa minua nukkumaan.
- Ja hevosetkin pitävät siitä. - Mene soittamaan niille.
Ei ole minun syyni, ettet ymmärrä musiikkia.
Miten pian luulette voivanne avata kaivoksen?
Pikimmiten. Mitä pikemmin sen parempi.
Hyvä.
Koska minun täytyy tehdä töitä, jotta en menetä karjatilaani.
Luulin, että olet kaivosmies.
Olenhan minä, mutta isä uneksi aina, että meillä olisi joskus karjatila.
Ja?
Hän kuoli sortumassa, kun olin poika.
Muutimme äidin mukana kaivosleiristä toiseen.
Niissä tarvitaan aina naista pyykkäämään ja kokkaamaan.
Olen ollut viikkokausia ilman kokkiani.
Teillähän on aina ollut kaikkea?
Useammanlaista kaikkea.
Minusta olisi mukava saada edes yhdenlaista jotain.
Mitä kummaa...?
Hiisi. Noiden hevosten etsiminen kestää tuntikausia.
Senkin surkea retale.
- Minä mätkin sinut mustaksi. - Hiljaa, kaikki.
Mätki se, Brick. Se hölmöilee aina.
Missä helvetissä sinä olet?
Sinun ei kannata piileksiä.
Kuulitteko?
Mitä kauemmin etsin, sitä hullummaksi tulen.
- Hyvänen aika. Mitä...? - Helkkari.
Oletko kunnossa?
Stony, älä mene ammuskelemaan sinne sokkona.
Missä hän on?
En tiedä. Häntä ei näy tuolla.
Kuka siellä on?
Meillä on täällä aseita.
Mitä Herran nimessä...?
Ampukaa nopeammin. Tappakaa ne.
- Meidän on päästävä ylemmäs. - Minne?
Tuolle kalliolle.
Tänne kalliolle.
Big Horse. Tänne. Sinun on päästävä pois hiekalta.
- Älä. Et voi ampua sitä. - Tänne. Nopeasti.
Hyppää kalliolle.
Herranjestas.
Mikä hirvittävä löyhkä.
Minä haistoin sen kaivoksessa.
Nuo olivat siellä.
Ne tulivat pehmeän maan läpi.
Ne eivät ainakaan pääse kiven läpi.
Sillä ei ole silmiä.
Miten ne löysivät meidät?
Äänen perusteella. Aina kun päästimme äänen. Jopa teepannu.
Niin ne metsästävät.
Emme voi jäädä tänne.
Nämä kukkulat ovat kiveä. Voimme kävellä niitä pitkin Hylkäykseen asti.
- Kävellä? - Ellette sitten osaa lentää.
- Mitä sinä teet? - Kaivan kuoppaa lippusalolle.
Lippusalolle? Huolestuttaako sinua, ettei Nevadalla ole vielä lippua?
Jonain päivänä vielä on. Sitten olen valmis.
He ovat palanneet. Juan ja Gummer ovat palanneet.
Olisin kävellyt pakoon kaksi kertaa kauemmas.
Ne ovat kauheimpia petoja, mitä olen nähnyt.
Ettekö antaneet soida? Tulittaneet? Piiput pölähdellen?
Vanha Fred, sinä et ymmärrä.
Kun ne eivät ole maan alla, ne lentävät. Hyvin nopeasti.
- Lohikäärmeitä. Hiekkalohikäärmeitä. - Niitä ei ollut Kiinassa.
Big Horse ja Juan yrittivät ampua niitä, mutta eivät voineet.
Pitäisi olla ohittamaton ampuja.
Mutta hetkinen, siinäpä se. Lähetämme välittömästi sähkeen.
Minä lähetän. Minä osaan.
Tässä.
"Halutaan - pyssymies."
"Hylkäyksen kaupunki, Nevada, etsii kokenutta, nopean vedon taitajaa,
joka on tyyni vaaran edessä."
"Palkka neuvoteltavissa."
Lähetä se Territorial Enterpriseen, Denver Postiin ja Wichita Eagleen.
- Tekö palkkaatte pyssymiehen? - Minusta se on hyvä idea.
Mutta onko se viisasta? Pyssymies on yleensä ilkeä, villi...
Ryyppää, ampuu sisällä...
- Mutta tarvitsemme jonkun rohkean. - Jonkun, jolla on puhtia.
Tismalleen. Joka hallitsee tuliaseet niin, että...
Ampuu oravalta munat irti sadan askelen päästä.
- Kiitos. - Kuten Doc Holliday.
- Paitsi hän ei saa olla kuollut. - Onko Doc Holliday kuollut?
Se on lähetetty.
Nyt me odotamme.
- Eikö ole komea? - Hyvin.
Siinä olen minä. Harvalla miehellä on patsas itsestään.
Sikarikaupan intiaani?
Myyntimies antoi sen minulle, kun ei voinut maksaa laskuaan.
Siinä voisin olla minä.
- Korjasin pyöränne. - Mahdotonta, se on mennyttä.
Eihän.
Minä... jestas, sehän...
Huomattavaa.
Kiitos oikein paljon.
Se tekee viisi dollaria, kiitos.
Kuulepas. Työmies ei uskaltaisi pyytää neljännesdollaria enempää.
Olen kaupungin ainoa pyöränkorjaaja. Seuraava on Carson Cityssä.
- Sehän on ryöstöä. - Neuvo.
Kaikkia voi käyttää hyväkseen. Ja jos voit, käytä.
Minulta puuttuu vähän käteistä. Voimmeko tehdä vaihtokaupat?
Palvelun suorituksesta saat pitää polkupyörän.
Minusta on tulossa varsin asiantunteva hevosmies.
Mainiota.
Noin sitä pitää.
Ei... Odotahan. Autan sinua pääsemään tasapainoon.
Kun minä työnnän, paina polkimia ja pidä etupyörä suorassa. valmiina?
Matkaan.
Ei hassumpaa.
Ei lainkaan hassumpaa.
KUUKAUDEN KULUTTUA
Kauanko tämä mekkala kestää?
Vielä muutaman päivän. Syvennämme kaivoa.
Olemme ylpeitä höyrykoneestamme. Se käyttää vielä joskus sähkövaloja.
- Jos meteliä sietää. - Työ sujuisi nopeammin avullanne.
Näin varakas mies ei ryhdy ruumiilliseen työhön.
Mikä tuo meidät
laskuunne.
- Tehän pidätte piikkiä. - Minä en suostunut siihen.
Rouva Lord, sivistyneessä maailmassa pelkkä nimeni riittää varsin hyvin.
Täällä kovaotteisessa lännessä me käytämme yleensä käteistä.
Eikö tuo ole 20 dollarin kultakolikko teidän kellonperissänne?
Ja kello itse on tietysti kultaa?
Ja kalvosinnapit? Aitoja timantteja?
Ehdotatteko, että hieroisin kanssanne vaihtokauppaa kuin Kalkutan kadulla?
Älkää olla hupsu.
Te pidätte minulle piikkiä, kunnes tässä kaupungissa on pankki,
jonne voin siirtää varoja.
No. Mitä on tekeillä? Mikset aja tuolla pyörällä?
- En ehdi. Teen töitä. - Teiltä kuluu tähän ikuisuus.
- Poikako tekee miesten työt? - Alhaalla on hyvin ahdasta.
Hän on ainoa, joka mahtuu suurentamaan sitä.
Heti kun se on tarpeeksi suuri, odotan näkeväni jonkun teistä hänen sijallaan.
Ja hän saa nousta takaisin pyörän selkään.
Haluaisin pyytää anteeksi.
Totuus on se,
että kolikkoni, kelloni ja kalvosin- nappieni lisäksi en omista muuta.
Anteeksi kuinka?
Isäni, viimeisinä dementoituneina päivinään,
myi koko omaisuutensa ja sijoitti koko suvun varat
tiettyyn hopeakaivokseen.
Vai niin.
Olin aiemmin epäkohtelias. Pyydän anteeksi.
Kun saan kaivoksen käyntiin, maksan koko laskuni
ja lähden ensimmäisellä vaunulla pois.
Kuten vanha Fred sanoisi, tuo on oikea katuojanputsaaja.
Älä minua katso. Se ei liity minuun mitenkään.
Toivottavasti vanha Fred ehti muuliasemalle ennen tätä.
Eilen aavikko, tänään monsuuni.
Kun avaan kaivoksen, koko kaupunki vaurastuu.
Teillä on varaa kaikkeen, mitä sydämenne halajaa.
Mitähän teidän sydämenne halajaa?
Paluuta entiseen elämääni.
Kun herään aamuisin ja mietin: "Mihinhän käyttäisin rahani tänään?"
Sillä ei liene virkaa, mihin käyttää rahansa, vaan mihin käyttää elämänsä.
Älä keskeytä sinua vanhempia. Älkää huoliko, neiti Lord.
Sovitan hukkaan menneen elämäni, kun viikatemies tulee käymään.
Suosittelen, että pidätte tuon pyssyn huotrassaan,
ellei teitä haluta hypellä helvetissä kekäleiden päällä.
Kukahan te lienette?
- Kelly. - "Mustakäsi" Kelly?
Etsin Hiram Gummeria.
Se olen minä.
- Tekö julkaisitte ilmoituksen? - Niin julkaisin.
Kenet haluatte minun tappavan? Tuon inkkarinko?
En.
Enkä oikeastaan "kenet" vaan "minkä".
Ne nousevat maasta kuin jotkin demoniset taimenet.
Kutsumme niitä "hiekkalohikäärmeiksi".
Tämä on varmaan paljon vahvempaa kuin miltä maistuu.
Tiedämme hyvin, että se kuulostaa kuvittelulta, mutta se on aivan totta.
- Ne ovat raivoisia ja nopeita. - Niitä vastaan tarvitaan selkärankaa.
Tappelen usein kalkkarokäärmeiden kanssa ihan huvin vuoksi,
ja ne saavat vielä puraista ensin.
Liioittelut sivuuttaen, tuliaseen käsittelynne on siis tarkkaa?
- Epäilettekö kykyjäni? - Nokkelana liikemiehenä minä...
Hei, poika.
- Heitäpä tänne yksi niistä omenoista. - Minähän sanoin. Ampuu sisällä.
- Heitänkö korkealle? - Älä.
Heitä se suoraan tänne.
- Oletko valmis? - Milloin vain.
- Mitä? - Luulimme, että ampuisitte omenan.
Tietysti me odotimme osoitusta...
Teidät on palkattu.
- Kiinassa ei ammuta seinään. - Kiinassa ei ole tuliaseita.
Ennen kuin sitoudun mihinkään, kertokaa siitä "neuvoteltavissa olevasta palkasta".
Pidättekö hopeasta, herra Kelly?
Pidänpä hyvinkin.
Kun kaikki otukset on toimitettu päiviltä ja kaivos avattu uudestaan,
teille maksetaan niin paljon hopeaa,
kuin vahva hevonen jaksaa kantaa.
Voisitte takuulla houkutella lehmän ulos vasikastaan
noilla hienoilla puheillanne.
Mutta minä vähän tarvitsisin jotain pientä etumaksuksi.
Meillä ei ole rahaa.
Kiitos ajastanne.
Kaksi kymppiä.
Etumaksu.
Arvatkaa mitä. Pankaa nuo kalvosin- napit mukaan, niin asia on sovittu.
Tuossapa on surkea lyijynräiskyttäjien kokoelma.
Minä en pidä asekauppaa, herra Kelly.
Ota tämä iso vanha 45-70.
Valitse itsellesi jotain, joka tuntuu sopivalta.
Ja anna meille kaikki kutit, mitä teillä on.
- Ota tämä. - Ei minulla ole varaa.
Ei luottoa. Se on lahja.
Mitä?
Kiinassa kukaan ei kulje ilman hattua.
Heläytelläänpä kannuksia.
Ei. Ei kannuksia. Eikä minkäänlaista heläyttelyä.
Pieninkin ääni houkuttelee ne otukset paikalle.
Ne voivat loikata maasta minä hetkenä tahansa.
Juan tappoi yhden niistä ihan tuossa.
Täälläkään ei ole mitään.
Ehkä ne ovat kuuroutuneet.
Tai ehkä te pojat pidätte minua pilkkananne.
Sen jälkeen mitä maksoin teille?
- Meidän pitää jatkaa etsintää. - Jos sopii, saisinko apua.
Eikö sinulla ole ylpeyttä? Nouse hevosen selkään omin voimin.
Jos tarvitsen vielä ratsastustaitoa, palkkaan opettajan.
Sanonpa yhden asian. Minulla ei ole kirjaoppia, mutta tiedän tämän:
aikuisena olo ei vielä miestä tee.
Katsokaa.
Tässä.
Ne näyttävät munankuorilta.
Jos ne ovat sellaisia...
ne tulivat aika isosta kanasta.
Tai ehkä te ette olekaan niin hulluja kuin olen luullut.
Pumppaamme kaivoksessa olevan kuuman lähteen tänne.
Vesi on kuluttanut hiekan pois, näettekö? Ja munat tulivat esiin.
Ehkäpä lämmin vesi hautoi ne.
- Tämä kertoo, montako niitä on. - Niitä on neljä. Ja tapoin jo yhden.
- Kolme jäljellä. - Minne ne ovat voineet mennä?
Meidän on vain ratsastettava, kunnes löydämme ne,
koska minua alkaa haluttaa paukutella panoksia.
Vedimme tuon kuumavesiputken vasta puoli vuotta sitten.
Sitten ne otukset ovat kasvaneet isoiksi kauhean nopeasti.
Tuo on osa sellaista otusta. Niiden selässä on tuollaisia suomuja.
Ehkä yksi niistä "otuksista" kuoli.
Tai ehkä se loi nahkansa, kuin käärme.
Kuka tuo on?
Vanha Fred. Ainakin nuo ovat hänen vankkurinsa.
Hyvä Luoja.
Tämä ei tiedä hyvää.
Tuopa on aika vinoon särjetty vehje.
Kuten jatkuvasti sanon, niiden otusten kanssa ei leikitellä.
Ehkä se olisi pitänyt tehdä pitemmäksi.
Minä en kanniskele enää kiviä.
- Meidän pitäisi sanoa jotain. - En edes tuntenut miestä.
Riisu hattusi.
Fred oli vanha mies.
Siksi me sanoimme häntä vanhaksi Frediksi.
Hän ajoi kuormat.
Hänen henkensä haisi. Mutta en halua sanoa sitä.
Hyvä on.
"Älä auringon paahdetta enää pelkää,
Älä talven raivoa pyryjen."
"Olet tehtäväsi täällä sä tehnyt,
Kotiin mennyt palkkasi kantaen."
Cymbeline. Näytös neljä, kohtaus kaksi.
Meidän on parasta lähteä.
- Odota. Leiriydytään tänne. - Ei, menemme harjanteelle.
Leiri umpikalliolle. Kuten joka ilta.
Sinne on viisi kilometriä. Maasto on raskasta.
Jos luulet, että vaarantaisin hiekalla nukkumisen...
Voisimme mennä muuliasemalle. Alas kanjoniin.
- Onko siellä turvallista? - On.
Lattia on tehty paksuista parruista. Lohikäärmeet eivät pääse sen läpi.
- Voisiko täällä olla joku? - Ei. Huoltovaunut lakkautettiin...
Nyt kun kaivos on suljettu. Elämäni katkera kertosäe.
Nämä hevoset on pidettävä turvassa. Viimeksi ne pääsivät karkuun.
Varmista, että veräjä on sidottu tiukkaan.
Et näe ovea, jos pääsi on tähän suuntaan.
Ole aina valmiina.
Mitä Herran nimessä...?
- Olivatko ne niitä? - Eivät.
Jotain uutta.
Käskit valita sopivalta tuntuvan.
Olet oikeassa. Niin sanoin.
Mitä hiivatissa tuo haju on?
Ne ovat niitä. Tuo on niiden haju. Muistatteko, señor?
Mutta ne ovat muuttuneet kovasti. Tulleet pitkiksi ja ohuiksi.
Niitä on kuusi,
tai jopa yhdeksän.
Meidän on parasta tuoda hevoset sisään.
Ne ovat menneet. Taas.
Emme voi mennä jalan. Ne saavat meidät varmasti.
Hyvä on.
Meidän täytyy siis puolustaa paikkaamme.
Sinun on aika oppia käyttämään oikeaa pyssyä.
Se on sinun työtäsi. Jos tarvitsen ammuskelua, pestaan ampujan.
Jos haluat oikein sievän naisen sänkyyn,
sinä kai pestaat siihenkin jonkun toisen.
Säästä minut väsyttäviltä vertauksiltasi.
Sanoin tämän jo kerran ja aion sanoa sen vielä toisen kerran.
Miehen on tehtävät joitain asioita itse, ja ampuminen on juuri nyt sellainen asia.
Anna minulle se typerä paukkupyssy. Siitä ei ole sinulle nyt apua.
Seuraa silmä kovana niitä käärmeitä.
Kiinnitä huomiota. Tämä on Colt Army -kertalaukausase.
Se on hienoin revolveri, mitä on ikinä tehty.
Älä pitele sitä kuin jotain haisunäätää.
Se on kätesi jatke. Se on osa sinua.
- Ja asetu niin kuin tarkoitat sitä. - Tarkoitan mitä?
Että viimeinenkin tuosta piipusta tuleva lyijynkimpale
tappaa sen, mihin tähtäät.
Ammu tuota ikkunan luona olevaa kannua.
Kohdista tämä jyvä tuohon hahloon,
ja purista sitten liipaisinta.
Sitä ei tempaista.
Ei se mitään. Ne eivät pääse lattiaparrujen läpi.
Rentoudu nyt, anna silmien, aivojen, käden ja liipaisinsormen
sulautua yhteen.
Ei se mitään. Ammut nyt yhtenäisesti.
- Tämä on ajanhukkaa. - Mitä sinä odotat?
Haluatko oppia 20 minuutissa sen, mihin minulta kului 20 vuotta?
Ne eivät pääse lattian läpi, joten ne repivät sen hajalle.
Miten käärme voi olla noin vahva?
- Katso tuota. Ne hämäsivät meitä. - Hyvä Luoja. Miten nokkelia ne ovat?
Kohta meillä ei ole mitään, missä seisoa.
- Lennätin? - Siitä ei ole meille hyötyä.
- Emme osaa nakutuskoodia. - Nakuta mitä vain. Joku kuulee meidät.
- En tiedä. Se ei ole morsetusta. - Sekö on jatkunut yli tunnin?
Ehkä puu koskettaa lankaa. Niin on sattunut ennenkin.
Tämä on erilaista.
Carson Cityn sähköttäjä ei sallisi hölmöilyä laitteellaan.
- Carson City ehkä ei. - Ei Carson City? Mikä sitten?
Tämä on Carson Citystä.
Mistä tuo tulee?
Tämä tulee muuliasemalta. Sen täytyy olla Gummer. Siellä ei ole ketään muita.
- Milloin Tecopa ja Pyong palaavat? - Päivän parin päästä.
Menneet ylämaalle hakemaan polttopuita.
Hyvä on sitten. Menen itse.
Pitääkö sinun naputtaa niin kovaa?
Anna lyijyn lentää.
Mitä helvettiä meillä on vastassamme?
Ne ovat kasvaneet.
Ne käärmeet eivät ole käärmeitä, vaan kieliä. Kolme kieltä.
- Kullakin otuksella on kolme kieltä. - Ja näimme niitä yhdeksän.
- Joten niitä on yhä vain kolme. - Pitäisikö tuon parantaa oloa?
Ne ovat kahdeksien muulivankkurien kokoisia.
- Ammu ne. Siihenhän sinut palkattiin. - Vihollinen pitää tuntea.
Minun pitäisi osoitella kahdeksan kaliiperisella, joka ampuu umpikuteja.
Tai jollain venepyssyllä. Ei tällaisilla aseilla.
Hyvä on.
Minäpä sanon, mitä teemme.
Emme tulita ennen kuin ne tulevat perään.
Sitten menemme vierekkäin, aivan lähelle, piippu täynnä,
ja upotamme ne täyteen lyijyä.
Sitten meitä ehkä onnistaa.
Osumme aivoihin tai jotain.
- Lattiaa ei ole paljon jäljellä. - Ne tekevät kohta siirtonsa.
Valmiina.
Tämä voi olla se.
Mitä ne nyt aikovat?
Maista tätä.
Paukut loppuivat.
Christine on tulossa.
Tänne näin.
Aja vankkureita.
- Missä herra Kelly on? - Kuollut. Aja vain. Aja.
Hyvää työtä. Seuraavatko ne meitä?
En osaa sanoa.
Kyllä, ne seuraavat meitä.
Nopeammin.
- Ne eivät pääse lujempaa. Vauhtia. - Se nähdään vielä.
Ne ovat suunnattomia. Ahneita.
"Henkidemoneja pimeydestä, jotka syövät valossa eläviä sieluja."
Osa legendaamme.
Iskimme niihin luodin toisensa jälkeen. Se ei edes hidastanut niitä.
Tulevatko ne tänne? Meidän kaupunkiimme?
Niiden pitää päästä solan läpi. Hyvin kallioista. Ehkä ne eivät voi.
Sillä on tuskin väliä. Kaivosta ei voi silti lähestyä.
Mikä on aikeenne?
Aikeeni on jättää tämä jumalanhylkäämä paikka, kuten teidänkin pitäisi.
Mutta kaivos...
Kuunteletteko? Kaivos on hukassa. Unohtakaa kaivos.
Jatkakaa kuin sitä ei olisi ollut. Aloittakaa alusta kuten minunkin täytyy.
Mikään tyhmä elukka ei pakota minua pois mailtani.
Menen hakemaan Carson Citystä ruutia.
Meillä oli onnea. Tyhmän tuuria.
Jos Mustakäsi Kelly ei pärjää niille, mitä mahdollisuuksia meillä on?
Miksi te jäisitte? Vie Fu Yien ja emäntä takaisin Kiinaan.
Lu Wan unohtaa.
Kiina ei ole täydellinen. Mikään paikka ei ole.
Me emme lähde uudesta kodistamme.
Tavarani tullaan hakemaan, ja palautan hevosen ja varusteet.
Se ei ole tarpeen. Pitäkää hevonen,
ja satula ja kivääri ja puukko.
Vaihtakaa ne kaivokseen.
- Ette voi olla vakavissanne. - Ette saa parempaa tarjousta.
Kun pääsen Philadelphiaan, aion myydä kaivoksen vähintään 50000 dollarista.
Lähetämme edellänne sanomalehdille sähkeen,
jossa kuvaillaan kaivosta vaivaavat otukset, ja miksi sitä ei voi louhia.
- Ette pettäisi minua niin. - Me äänestimme.
Neljä yhtä vastaan, että tekisimme niin.
Ainakin yhdellä teistä on etiikantajua.
Äänestin, että sinut pukattaisiin jyrkänteeltä.
Jääkää luoksemme. Jääkää taistelemaan.
Tuhlaatte elämänne.
Saatte sen kirotun kaivoksen.
Älkää jättäkö meitä.
En voi auttaa teitä.
Olimme väärässä. Ne tulevat.
Hiekkalohikäärmeet pääsivät ylälaakson solan läpi.
En tiedä milloin, mutta ne tulevat.
Ehkä ne ei löydä meitä, jatkaa etelään.
Ne metsästävät äänen mukaan.
Ennen Carson Cityä täällä pidämme ääntä vain me.
Mitä tikut sanovat?
"Odota raivoisaa saapumista."
Tämä se sitten on.
Hylkäyksen loppu.
UNION PACIFIC OVERLAND MAAILMAN KUVANKAUNIS RATA
Yksi lippu seuraavaan junaan Philadelphiaan. Makuuvaunu.
- Menolippu. - Kyllä, herra.
Typerykset.
- Anteeksi kuinka? - Hylkäyksen asukkaat.
Hassumpia kuin tanssiva karhu. Tässä on eilinen viesti.
"Jättimadot ovat lähteneet ylälaaksosta."
- "Voivat löytää kaupungin." - Saanko?
"Tarvitsemme välitöntä apua." "Jättimadot."
Yksi lippu.
Herra? Lippunne?
RICHTERIN TULIASEET RÄJÄYTYSTARVIKKEITA
Ajattelin tehdä sitä varten kelkan. Sitä voisi vetää viimeisenä.
Tilaa ei ole.
Nyt on aika antaa sen mennä.
Minne sinä menet?
Tonopah'n lähelle on syntynyt kylä. Ajattelin suunnata sinnepäin.
Minne me menemme?
- Menemme San Franciscoon. - Ja sitten takaisin Kiinaan.
Kaikki rahamme pantiin kauppaan, ja nyt kaikki on mennyt.
Etkä sinä tee töitä rautatieradalla, kuten äiti ja isä.
Ne tulevat.
Ei, odottakaa.
Ne tulevat pohjoisesta, eivät etelästä.
Tuo on jokin muu - tai joku muu.
Mikä sieluparka tulisi tänne juuri nyt?
Herra Gummer.
Vauhtia.
"Raivoisa saapuminen"?
Ehkä annan sinun pitää hänet.
Seis. Ptruu, te kirotut.
Senkin uppiniskaiset elukat.
- On ilo nähdä teidän voivan hyvin. - Ne voivat saapua milloin vain.
- Tiedän. - Mitä te ajattelitte?
Ettei tämä idyllinen lännen paikka lankea niiden julmien petojen saaliiksi.
Minulla on asekätkö, joka tekisi jopa Mustakäsi Kellyyn vaikutuksen.
Yksi Sharps .52-kaliiperinen biisonikivääri.
Yksi Remington 45-120 Rolling Block.
Yksi Henry-sarjatulikivääri. Pienempi kaliiperi, mutta vaikuttava tulinopeus.
Yksi kahdeksankaliiperinen Remington...
käsiase.
Yksi LC Smith kymmenkaliiperinen vaunupyssy.
Ja tämä.
Kaksituumainen venepyssy.
Miten sait kaikki nämä? Sinulla ei ole rahaa.
Viisas ystävä sanoi kerran, ettei ole tärkeää, mihin käyttää rahansa,
vaan mihin käyttää elämänsä.
Mitä luulette meidän tekevän?
Rouva, aion pitää vieraillemme pienen ruumis ja räjähde -tilaisuuden.
Puolustautua ja taistella niitä petoja vastaan kuolemaan asti.
Me taistelemme.
Selvä.
Kesti kaksi vuotta saada sinut pois Kiinasta. Luuletko, että haluan takaisin?
- Me alamme. - Tallomme ne käärmeet.
- Poltamme ne poroksi. - Pöläytämme ne.
Sinut tuntien tarvitset varahatun.
Ne tulevat todennäköisesti pohjoisesta tai koillisesta.
Sitten menemme aavikolle ampumaan ne.
Liian vaarallista. Ne voivat nousta ylös missä vain.
Niitä ei pidä kohdata niiden ehdoilla.
- Hevonen syötiksi. Kun ne hyökkäävät... - Se on julmaa.
Tämä on julmaa aikaa.
Emmekö voi pitää melua jollain muulla?
Se on hyvä idea. Kaikki äänet tehoavat.
Ei siihen tarvita hevosta. Voisimme pitää ääntä vaikka tällaisella.
Sitten kun ne nousevat pintaan, ammumme ne.
Niin, väijytys. Johdatamme ne aseittemme piipun suuhun.
Teemme Hylkäyksestä viimeisen linnoituksen ja puolustuslinjan.
- Meidän Alamomme. - Me hävisimme Alamossa.
Puhu omasta puolestasi, gringo.
Lisää tölkkejä. Tarvitsen lisää tölkkejä.
Syön niin nopeasti kuin ehdin.
Mitä tämä on?
Kun ne tulevat, mistä me tiedämme? Emme näe niitä.
- Se on huolenaihe. - Kun maa tärisee,
me tiedämme, että ne ovat täällä.
Mainiota.
Mikä venepyssy on?
Se liittyy jotenkin sorsien ampumiseen. Suurten sorsamäärien.
"Kaada piippuun naulallinen kuulia. Pakkaa tiukkaan..."
Emmekö tarvitse hevosia? Siis jos häviämme taistelun?
Ne eivät saa pitää tarpeetonta melua. Voisivat pilata ansamme.
Emmekä me häviä.
Aloitammeko?
Ehkä pitäisi yrittää uudestaan huomenna.
Ehkä Pyong oli oikeassa. Ehkä ne ovat menneet ohi matkalla Carson Cityyn.
En tiedä.
Laakson eteläpään harjanne on umpikalliota, kuin iso seinämä.
- En usko, että ne pääsevät sen läpi. - Niiden on oltava jossain.
- Sisään. - Mutta minäkin haluan taistella.
Kauppa on linnakkeemme. Emme voi jättää linnaketta vartioimatta.
Pysy sisällä pitämässä vartiota.
Ammuit ohi. Kanuunalla.
- Minne se meni? - Ehkä melu pelästytti sen.
Se tulee takaisin.
Nopeasti.
Se toimi.
Se löyhkää.
- Tuolla. - Vielä kaksi. Menkää asemiinne.
Takaisin sisään.
Tekikö se noin tahallaan?
Varokaa.
Ei hiekan läpi voi ampua.
Tule esiin, senkin paskiainen.
Ällistyttävän nokkelaa, hyvä mies.
- Se vei pyssyn. Tiesikö se? - Pelkäänpä, että ne ovat älykkäitä.
- Mutta eivät yhtä teräviä kuin me. - Eivät.
Eivät yhtä teräviä kuin me. Ja jäljellä on enää yksi.
Missä helvetissä se on? Näyttäytyköön nyt.
- Lähteekö se? - Ei.
Se kiertelee. Kuuntelee saalista.
Mitä me teemme?
Kiväärimme eivät näytä riittävän tappamaan sitä.
Ilman venepyssyä, olemme hukassa.
- Jätämme muka taistelun? Luovutamme? - Ehkä otamme höyrykoneen.
- Yritämme pakoon. - Se liikkuu niin hitaasti.
- Lähtisitkö kaupungistamme? - Onko sinulla ideoita sen tappamiseksi?
Miehen on opittava purjehtimaan joka tuulella.
Meidän on tehtävä, mitä voimme, sillä, mitä meillä on.
Hyvin sanottu.
Sinulla on ruutia. Ehkä voisimme räjäyttää sen jotenkin.
Toki. Teemme ison paukun. Minä osaan.
Erinomaista - mutta hiljaa. Liikkukaa hyvin hitaasti.
Mene sisälle ja hae nuoraa sytytyslangaksi.
- Mitä sinä teet? - Sytytyslangan ruudin on oltava hienoa.
Melkein valmis. Vielä muutama minuutti.
- En näe ovea. - Pysy hyvin hiljaa.
Pidä melua.
Täällä.
Miksei se tule tänne? Seuraa melua?
En tiedä. Ne oppivat kaikki temppumme.
Hän on täällä.
Kiltti poika.
Vauhtia. Vankkureihin.
Kyytiin.
- Hyvä Luoja. - Haetaan kiväärit.
Pommi.
- Pommi pitää saada valmiiksi. - Tarvitsen lisää aikaa.
Emme ikinä ehdi saada sitä valmiiksi.
Minä sain idean.
Tuo iso hihna.
Erinomaista. Auta meitä.
- Tarvitsemme jonkinlaisen koukun. - Tiedän mistä.
Täältä.
Mene.
Varokaa.
Kyllä.
- Oletko kunnossa? - Olen. Oletko sinä?
Olen kyllä.
- Tapoit ne. - Niin, sinä tapoit ne.
En.
Me tapoimme ne.
Hyvin tehty.
Pankki on hyväksynyt lainanne. Voitte pestata työväkeä ja avata kaivoksen.
Muistaakseni se ei kuulu enää minulle.
Se on sinun. Sinun kaivoksesi.
Emme voisi huijata sinua niin.
Sinä tarvitset sitä enemmän kuin me.
Oikein kilttiä. Mutta hyväksyn omistajuuden vain kahdella ehdolla.
"Ehdolla"?
Suostumme olemaan kertomatta kellekään hiekkalohikäärmeistä.
Jos sana niistä leviäisi, kukaan ei asettuisi asumaan tänne.
Ja toinen ehto?
Että kaivoksen alkutuotto käytetään
hotellin ja kaupan rakentamiseen, joissa on oikeat seinät,
Juanin tilusten maksamiseen, ja...
Mitä sinä haluat?
Uuden patsaan.
Patsaan, joka näyttää minulta.
Ja patsaan tilaamiseen Tecopalle.
Suostuvatko kaikki tähän?
TÄYDELLISYYS
Olen huomattavasti heikkotasoisempi.
On hyvä, että olet päättänyt jäädä.
Aion valvoa kaivosta itse - heti kun opin, miten se toimii.
Ja olen löytänyt erinomaisen paikan kodilleni.
Korkealla maalla. Helppo puolustaa. Siinä on jopa kellari.
- Paljon tilaa yhdelle ihmiselle. - Ihanteellisesti ei pelkästään yhdelle.
- Olen todellakin toivoton. - Opit sinä harjoittelemalla.
Sillä välin ostin jotain, joka ehkä edistää menestystäsi ampujana.
Mainiota.
Finnish